V kritje!
Nekaj jih je še tam!
Obrni se, greva po drugi poti.
Kakšen vonj je to, inšpektor?
Vonj po vojni, Major Grau.
Dobro jutro, inšpektor -Major.
Žal mi je, da vas kličem ob tako neprijetni uri.
Neprijeten prizor, se bojim.
Delo amaterskega klavca.
Zakaj ste me poklicali?
Mrtva ženska je Poljakinja?
To ni problem nemške oblasti.
Ime ji je bilo Kupiecka. Maria Kupiecka.
Kupiecka?
Bila je prostitutka in dobra prijateljica.
Bila je tudi nemška agentka. -Jo je ubili poljski domoljub?
Kaže, da je bil poljski domoljub spolno izrojen.
Domoljubje je poznano, da ima tudi mračno stran.
Sto vbodnih ran presega normalnega domoljuba.
Sto? -Predvidevam, gospod.
Nemogoče bi jih bilo prešteti.
Kot vidite, se je morilec osredotočil
na njene spolne organe,
pri tem je uporabil kot kaže velik vojaški nož...
Hvala, doktor, ni potrebe po detajlih.
Ste kaj našli? -Ne, ne še.
Kdo je prijavil umor? -Anonimni telefonski klic.
Moški. Slišal je vpitje okoli 11: 10.
Se je predstavil? -Ne.
Kdo živi v te hiši?
Eden od vas...
Eden od vas je slišal krik in poklical policijo.
Eden od vas ve nekaj o tem kako je ta ženska umrla.
Če nam ta oseba ne pove vse kar ve,
bomo predvidevali, da je bila njena smrt politična zarota.
Da jo je ubil član poljskega podzemlja
in da ste vsi soudeleženi.
V tem primeru, bom na žalost primoran,
da vas predam Gestapu.
Mož, ki je klical policijo
ima eno minuto, da se javi.
Jaz sem slišal krik.
Ta grozen krik.
In potem, no, jaz... Sem se skril v stranišče.
Malo kasneje, približno 10 minut kasneje,
Sem poklical policijo. To je vse.
Niste povedali policiji svojega imena.
To pomeni, da je bilo nekaj kar niste hoteli, da vejo.
Kaj bi to lahko bilo? -No, na...
Na vratih stranišča je razpoka.
In seveda, ste gledali skozi razpoko in videli...?
Videl sem moža, ki je prihajal po stopnicah.
Opišite ga, prosim. -No... bilo je temno.
Opišite ga, prosim. -Nisem ga dobro videl
Samo spodnji del, hlače.
Zakaj st bojite tega kar ste videli?
Ker je bila uniforma, gospod.
Kot vaša. -Kot moja?
Nemški častnik? Človek je lažnivec.
Nemški častniki lahko zagrešijo umor, kot vsi ostali.
Je to vse kar ste opazili?
Da so bile hlače kot moje?
Enake kot moje? -Ne.
Ne enake, gospod. Ne.
Bile so...
Bile so rdeče črte ob straneh hlač.
Laže.
Se zavedate, da samo nemški generali nosijo rdeče črte?
Ja, gospod. Zato sem bil prestrašen.
Razumem.
Nemogoče je. -Nič ni nemogoče.
Nemški general. No, no.
Mislim, da ni potrebe, da pričanje vzamemo resno.
Navsezadnje je bila tema na stopnicah. -Gospod, prisežem...
Prisežem, da govorim resnico.
In jaz vam verjamem, dokler ni dokaza nasprotno.
Zakaj bi izrekel tako nevarno laž? Želim celotno preiskavo.
Ampak kaj se bo zgodilo, če je res morilec general?
Kaj le? No, pravica je slepa, moj dragi inšpektor.
Pravica ne vidi rdečih črt ali zlate pletenice,
ampak pravica včasih sliši jok umorjene ženske.
Če je general odgovoren, ga bomo morali obesiti.
Ne skrbi, Liesowski, odgovornost je moja.
Lahko noč.
No, inšpektor Morand, ne morete me kriviti
ker se nisem spomnil primera, ki se je zgodil pred mnogimi leti.
Ampak kot pravijo, roka zakona je dolga.
Bilo... bilo je pred 23. leti.
Moj bog, kako čas beži.
Ko sem zapustil policijo, takoj po vojni
mi je uspelo shraniti nekaj mojih kartotek.
Vedno rad pomagam kolegom.
Tu je, inšpektor.
"Kupiecka, Maria. Umorjena. Nerešeno."
Osumljenci so bili...
Zdaj se spomnim.
Nemškega generala naj bi videli zapustiti njeno sobo.
In od vseh generalov v Varšavi,
samo trije niso imeli alibija za tisto noč.
Tu je Lišnovska Palača.
Pripadala je poljskim kraljem.
Kasneje je postala muzej.
Kot vidite je še danes muzej.
Med vojno je bil tu nameščen nemški štab.
Kot sem govoril, bili smo zelo temeljiti,
pri izločevanju osumljencev.
Pristopili smo taktično, seveda.
Na vse zadnje so bili generali in bila je vojna.
In Poljska je bila okupirana.
Pripravljeni na pregled, gospod.
Eden od njih je bil general von Seidlitz-Gabler,
poveljnik 7. korpusa.
Bil je junker stare šole.
Živel je kot kralj v palači z njegovo ženo in hčerko.
Na noč umora ni bil v svojem štabu.
Šef njegovega osebja, Major general Klaus Kahlenberge
tudi ni imel alibija tiste noči.
Od vseh generalov je bil najmanj sumljiv.
Zanimiv človek. Brez žene, brez otrok.
General Gabler, sporočilo. -Ja?
Sporočilo od generala Tanza, gospod.
Hvala, gospodična Neumaier.
Kot kaže smo izgubili red in mir nad mestom.
Ste prebrali? -Seveda.
In to zaradi naše nesposobnosti...
Nesposobnosti?
Ne zavedajo se, da je to garnizon,
da so mi dodelili dno vojske, nesposobneže.
No, to je bila generalova beseda. "Nesposobneži."
Da ne omenjam podrejenih, ki se izogibajo odgovornosti.
Zaradi neuspeha je firer ukazal Tanzu, da reši problem Varšave.
Kako? -Precizno.
V treh fazah.
Uporaba najbolj drastičnih sredstev, predvidevam.
Drastičnih?
Grozljivih.
Poročnik general Tanz je poveljeval Nibelungovo divizijo.
Bil je najmlajši general Vermahta.
Heroj Leningrada, ljubljenček Hitlerja, izjemen oficir.
Poljaki smo ga prezirali.
Prispel je v Varšavo na dan, ko je bila ubita ženska.
Tudi on ni imel alibija za to noč.
Prvo cestno zaporo postavite tam. -Da, gospod.
Prejšnjo noč je prišlo do streljanja dva bloka od tu.
Celotno četrt je potrebno zapreti.
Morali bomo uporabiti ribiško tehniko.
Najprej, bomo pregledali celotni teritorij, nato pa vsak del posamezno.
To bi moralo spraviti ribe v gibanje.
Seveda, če bodo poskušali oditi v nasprotno smer
bomo imeli cestne zapore, da jih prestrežemo.
Ko bomo zaprli mrežo,
jih bomo imeli točno tam kjer jih želimo imeti.
S hrbti priklenjene ob stene.
Oprostite, general, kaj pa civilisti?
Po zadnjih ocenah ima ta del mesta okoli 80,000 prebivalcev.
Težko rečem tu o normalnem številu prebivalcev.
Pozdravljam izkušnje od te operacije,
ki so popolnoma neprecenljive. Vozi 20 na uro.
Glede metalcev ognja, gospod,
da bomo sigurni, sem jih zahteval trikrat več kot jih potrebujemo.
Česa se bojite, otroci?
Mislim, da so lačni.
Kakšno hrano imamo? -Sendviče, gospod.
Prinesi mi jih. -Ja, gospod.
Prav imate, resnično so videti lačni.
Ubogi mali pankrti.
Vaša malica, gospod.
Odpri. -Ja, gospod.
Umazanija.
Tvoje roke.
Poglej te nohte.
Niti poljski otroki si tega ne zaslužijo.
Zapišite si.
Hrano in sladkarije se bo redno nosilo otrokom.
Ne bo nam škodovalo, če dobimo njihovo zaupanje.
On pa je odpuščen.
Umazani prašič. Prejšnji teden mi je ponudil umazani kozarec.
Zdaj pa me gleda kot, da bi izkopal prababico z golimi rokami.
Okoli mene zahtevam popolno čistočo.
Sem bil dovolj jasen? -Ja, gospod.
Kar se tiče prejšnjih zahtev jih izpolnite.
Ko bodo enkrat, bom zaprl celotno okrožje
in dal vse prebivalce skozi sito.
Vseh 80,000?
General Tanz, oprostite,
samo iz radovednosti, kakšen je namen te vaje?
Ste prebrali memorandum. -Ja. Seveda...
In kaj pravi?
Prva faza je ustrahovati prebivalce in z preiskavo
najti člane odpora in jih zapreti. -Točno to je namen te vaje.
Odličen načrt. Skoraj tak kot moj, ko sem prišel sem,
samo jaz nisem dobil dovoljenja, da ga uresničim.
Kot razumem, če je odpor v prvi fazi,
bi morali na drugo fazo morda celo na tretjo fazo,
kar bi pomenilo uničenje celotnega mesta?
Dobro ste razumeli.
No, ni to malo pretirano?
Pretirano.
Se zavedate, da smo oddaljeni 50 km od Moskve.
Nahajamo se po celotni fronti po dolžini 8000 km.
Vsak vojak bo potreben, če želimo osvojiti Rusijo.
Ampak še vedno tu v Varšavi tri divizije gnijejo,
zato ker se nekaj tisoč poljskih in židovskih kriminalcev skriva v slemih.
Pretirano je dopuščati takšne stvari.
Kdo je? -Imate vse moje zahteve.
Eleanore, vstopi. Pridi, draga. -Upam, da ne motim.
Moja soproga je danes zjutraj prispela iz Berlina.
Kako je v Berlinu?
Čaka na dobre novice, ki prispejo za dobrimi vojaki.
Ko sem slišala, da ste z mojim soprogom sem takoj prispela.
Sama sem vam želela povedati kakšen navdih ste nam vsem doma.
Polaskan sem. -Ne, ne laskam vam.
Častim vas kot si zaslužite.
Če nisi preveč zaseden, bi mi prav prišla pomoč
pri organizaciji večerje danes.
V vašo čast, General Tanz. -Se že veselim.
Slučajno je najina hčerka, Ulrike, tu v Varšavi.
Tudi ona bo pri večerji. -Ja?
No, saj se jo spomnite?
V Berlin, na zabavi pri generalu Jodlu.
Seveda, spomnim se jo. Moji komplimenti.
Oprostite. Dokaj očitno je bilo.
Ampak saj veste kakšne so mame.
Komaj čakam, da postanem tast, vsaj mislim.
Odličen oficir, to ne dvomim.
Vsaka mati bi bila ponosna, da bi videla hčer...
da bi se poročila z vojnim častnikom?
Oprostite mi.
Nadaljeval bom z proučevanjem načrta Generala tanza.
Z slabim srcem.
Sovražim ga.
Kaj je mislil, "z slabim srcem"?
Črna knjiga.
Kaj si rekla, draga?
Ne drznem si reči ničesar, ko imaš to knjigo v rokah.
Nekdo more obvarovati sloves.
Še ena zmešnjava kot si jo naredil v Varšavi
in ne boš imel slovesa, da bi ga branil.
10:42.
Katerega smo? 13.
Na srečo, imam še nekaj vpliva na vrhovni štab.
Seveda, za katerega sem hvaležen.
Kako lepo, da si končno tu. -Želim se pogovoriti o Ulriki.
Tudi jaz se želim pogovoriti o večerji.
Moral bi vedeti, da je bila to jutro Ulrika zelo nesramna do mene.
Glede na to kam jo pošiljaš, me ne preseneča.
Oprostite, general, ampak tu je major Grau iz obveščevalne.
Rad bi vas videl.
Kaj želi?
Rekel je, da je osebno.
Zelo ustrajen je.
Povej mu, da kdaj drugič.
Da, gospod.
Mimogrede, kaj si počel z svojo uniformo včeraj?
Počel? Z mojo uniformo?
Na bluzi je bil madež. Rdeč madež.
Očitno je, da se nisi porezal pri britju, to bi lahko bila samo šminka.
Naj primerjam barvo šminke z gosodičnino Neumaier, ki jo nosi?
Ne trapaj.
Kakorkoli, dokaz je uničen. Vse sem poslala očistiti.
Nisi vesel, da sem tukaj, da bom poskrbela zate?
Seveda sem, draga Eleanore.
Dobro se usklajujeva.
Želel bi, da potrkate. -Oprostite, gospod.
Major Grau iz obveščevalne je tu, gospod. Želi vas videti.
Glede česa? -Ni povedal, gospod.
Povej mu, da sem zaposlen. -Sem mu že povedal, gospod.
Dovolil sem si.
Dobro.
No?
Očitno, je klical v garažo to jutro.
Hotel je videti zapisnik prejšnje noči,
da bi videl, če je kdo uporabljal avtomobil.
Glavnemu oficerju sem povedal, da ne smejo izdajati informacij
brez posvetovanja z nami. -Dobro. Ja, zelo dobro.
Hvala, narednik.
Ja?
Gospod, glede mojega bratranca Hartmanna.
Tvojega bratranca Hartmanna? -Da, gospod.
Imate njegovo kartoteko, gospod. Na vaši mizi, gospod.
O, ja.
Pravkar je prišel iz bolnišnice, gospod. Bil je ranjen v Voronježu.
Na začasni dolžnosti v Varšavi je.
Upal sem, da bi lahko bil na dolžnosti pri nas za stalno.
In po nekem velikem naključju, čaka v vaši pisarni, da me vidi.
Ja, gospod.
Naj vstopi. -Hvala, gospod.
Naprej.
Hartmann, Kurt, desetnik. Javljam se dolžnosti, gospod.
Na mesto voljno.
Izjemen dosje, desetnik.
Vidim iz vašega gradiva.
Otto je očitno za vas naredil pravi album.
Vidim, da ste "reinkarnacija Zigfrida,
Nemškega heroja zlate dobe."
Se počutite kot Zigfrid?
Nisem prepričan, gospod, kako se je Zigfrid počutil.
Moder odgovor. Vidim, da ste prejeli železni križec.
Lastnoročno je ubil 40 rusov, gospod.
Odlično. Dobro, kar se tiče vaše prihodnosti,
si predstavljam, kot diplomiran človek, da bi radi postali oficer.
Zato, vas rade volje, pošljem...
Se ne želite šolati za oficirja? -Raje bi ostal desetnik, gospod.
Pravzaprav, general, ni tako mislil.
Kar je mislil je... -Kaj misliš?
Mislim, da ne želim postati oficer. To je vse, gospod.
Pretresen sem. Moj svet se je porušil.
Kakšen smisel je biti general, če desteniki želijo ostati desetniki?
Še vedno je pretresen, po bolnišnici. -Ja, očitno.
Vaš bratranec je predlagal, da se nam pridružite tu v štabu,
ampak jaz menim, da komaj čakate, da se vrnete nazaj v boj.
Ne? -Ne, gospod.
General, kar je mislil je... -Pustite naju, narednik.
Jaz...
Zgleda, da vas ne razumem, desetnik.
Želim preživeti, gospod. Želim preživeti skozi vojno.
No, seveda. Tako kot vsi.
Mi smo vojaki, moramo se boriti. -Ja, gospod. Boril sem se.
In ne želite si nazaj.
Je to "reinkarnacija Zigfrida"?
Žal mi je, gospod, strah me je smrti.
Tudi za dober namen?
Naj pogledam...
Po vaših dosjejih ste v civilnem življenju študent Dresdena?
Glasbeni konzervatorij, gospod. Igral sem klavir.
Glasba, klavir, ja.
Ja. Mislim, da imam nalogo za vas.
Za katero je potreben velik pogum. Samo človek, ki je pobil...
Koliko že? Naj pogledam.
Ja, 40 rusov lastnoročno, bo enako nalogi.
No, kaj pa Šopen, ali ni bil Poljak?
Ali ni napisal Poleneze?
Jih lahko zaigraš? -Ja, gospa.
Ne zveniš kaj preveč navdušeno.
No, gospa, bila so domoljubna dela,
ki so slavila slavo Poljske.
No, nismo tu, da bi slavili slavo Poljske.
Ne, gospa. Zato sem pomislil, da bi lahko zaigrali... -Wagner.
Spomnim se, ko mi je firer rekel po nastopu Parsifala,
"Nič ne seže do kolen Wagnerju." -Po Parsifalu?
Moram reči, da je nenavadno spoznati borca, ki se spozna tudi na glasbo.
Hvala, gospa. -Ne zahvaljuj se mi, počakaj, da se jaz tebi zahvalim.
In to bo šele po večerji.
Ne maram vas motiti, major. -Nikoli me ne motiš, Engel.
Ne morem se prenehati spraševati kaj želite dokazati.
Kaj mislite, da počnete? -Mojo dolžnost.
Če boste karkoli rekli njim, bo vedel...
Morilec bo vedel, da ste mu za petami.
To je poanta te naloge.
Dober večer, narednik. -Gospod.
Ampak, gospod, zakaj vas briga kdo je ubil to kurbo?
Tako ali tako je bolje, da je mrtva.
Ste kdaj slišali za Juminede?
Kaj? -Grška mitologija.
Nekaj neprijetnih dam, poznane tudi kot Furje.
Verjele so, da prelita kri, kliče po maščevanje.
Tako se je pravica začela.
No, ne želimo to končati, samo zato, ker je vojna?
Počakajte me tu. Ne bo dolgo.
Norec.
Grau.
Polkovnik Mannheim.
Kaj hudiča počnete tu? Morate pa biti zmešani.
Če me generali nočejo videti, moram jaz priti k njimi.
Naj vam Bog pomaga, Grau, ker vam jaz ne bom.
Raje popijte malo šampanjca. Potrebovali ga boste.
Mogoče imate prav, gospod.
General Tanz, popolni ste v vsakem pogledu.
Razen enem. Niste poročeni.
Lahko vprašam zakaj ne? -Ni bilo priložnosti. Obžalujem to.
Mogoče ste dopustili, da se vam priložnosti izmuznejo.
Draga, General Tanz je mlad mož, ki je dal življenje za vojsko.
Njegovi generaciji je bilo prepovedano do zadovoljstva družinskega življenja.
Živimo v času, ki pred nas postavlja velike zahteve.
Zato, je malo časa za tako imenovano privatno življenje.
Točno tako. Šampanjec, general? -Vodo.
Vodo? -Kozarec vode za Generala Tanza.
Prihaja Ulrike.
Saj se jo spomnite iz Berlina. -Dober večer, general.
Z mano je že več kot eno leto, kot vojakinja. Odlična vojakinja.
Hvala, oče.
Moram reči, da mi je še vedno težko pomisliti, da so mlade dame v vojski.
Gradimo nov svetovni red in ženske nebi smele biti izključene iz tega.
Vedela sem, da boste razumeli, general.
Ulrike se odloča, da bi postala medicinska sestra
v vojaški bolnišnici, ki jo vodijo nune iz Bavarske.
Zelo smo ponosni na našo dekle.
Povejte mi, general, ali je res, da ste v bitki v Leningradu
uporabljali zmrznjena trupla namesto žaklov za topništvo?
Ta zgodba je prenapihnjena.
Oprostite.
Nekateri vojaki lažejo in gnijejo na bojišču.
Mislila sem, da je najbolj neverjetno dati mrtve na delo, kot bi lahko rekli.
Noben se ne igra z mano.
Vaša voda, general.
Hvala.
Čestitam. Všeč mi je zgodba o zmrznjenih truplih.
Hvala, general. -Bodite previdni.
Ulrike ima poseben način izražanja.
Ni potrebno, reči, da jo bom pogrešal, ko je ne bo z mano.
Zakaj bi jo potem pustili?
Pridite, general, pojdimo na večerjo.
Se nam boste pridružili, Kahlenberge?
Pogumno. -To ni dovolj.
Kako si drzneš tako govoriti z Generalom Tanzom?
Prav ti je, mati, za to kar mi počneš.
Karkoli počnem je za tvojo dobro. Mislim samo za tebe.
Samo za mene? Spremenila si se.
Od kdaj se tako zanimaš za mene?
Dober večer.
Postajaš hudobna. -Vojna je, mati.
Nune bodo kmalu vplivale na tvoje obnašanje.
In če zavrnem, da grem?
Ukazano ti bo. To sem že videla. Nimaš izbire.
Res si grozna ženska, mati.
Mislim, da si zasluživa drug drugo.
Polkovnik Mannheim!
Dober večer. Z veseljem bi plesala z vami.
V mojih memoarijh, zabeležim si vse.
Vaše bo na častnem mestu v poglavju o Varšavi.
General von Seidlitz-Gabler?
Gospod. -Vi ste Major...?
Grau, obveščevalna. Pod polkovniku Mannheimu.
Želel sem vas videti danes.
Pravzaprav vse od vas, ampak brez uspeha.
Oprostite, major, ampak generali so včasih zaposleni, veste? -Seveda.
Glede česa ste nas želeli videti?
Včeraj je bila umorjena prostitutka.
Prostitutka? To je nevaren poklic?
Ko boste slišali podrobnosti se boste strinjali, da je to poseben primer.
Poseben? Ne morete biti resni.
Živimo v dobi v kateri ležijo trupla okoli kot kamni.
Kaj je tako posebnega glede tega primera?
Preidite k bistvu, major. Včeraj je bilo dekle umorjeno.
V Bulkowi ulici, številka 27, četrto nadstropje v stanovanju,
Maria Kupiecka, prostitutka in ena od naših agentk.
Bila je brutalno zabodena do smrti. Pravzaprav razmesarjena.
Očarljiva zgodba. Kaj ima to z nami?
Prve preiskave so pokazale, da nihče od vas...
nima alibija za prejšno noč.
Zakaj bi morali imeti alibi, major?
Ne razumem zakaj...
Kakšno zvezo imajo naša gibanja z vami ali z smrtjo te ženske.
Morilec je bil viden, ko je zapuščal žrtvino sobo.
V tem primeru, morate poznati storilca.
Ne točno. Obraz ni bil viden, ampak uniforma je bila.
Bila je uniforma nemškega oficirja. Pravzaprav, nemškega generala.
To so resne obtožbe. Upam, da se zavedate kaj počnete.
Ja, gospod, mojo dolžnost.
Potem se poslovite od dolžnosti, major. Lahko noč.
Ali mogoče uporabljate parfum?
Občasno uporabljam močno kolonjsko vodo za po britju.
Lahko noč, gospod.
Seveda, želim vsakega od vas videti jutri, če lahko po dolžnosti.
Čisto mogoče je, da smo bili zavedeni,
ampak ničesar ne želimo prepustiti naključju?
Do jutri. Lahko noč, generali.
Osupljivo vedenje!
Kdo ga je povabil? -Jaz ne.
Družabno, major Grau ni bil kaj preveč uspešen.
Oprostite, general. Moral bi ga dati aretirati
Zakaj? Samo opravljal je svojo dolžnost.
Ja.
No...
Tu je nekaj oficirjev, ki bi jih vam rad predstavil.
Želite kaj, general?
Udobno se namestite, inšpektor.
To je že moja tretja restavracija v Berlin.
Če računam še prodajalno klobas, ki sem jo imel po vojni.
Bili smo v riti.
Poglejte zdaj. Nemčija cveti. Uspelo nam je.
No inšpektor, sedite.
Eden velik krigel, prosim.
Vprašali ste me gleda generala Kahlenberge.
Mislim, da ga nihče ni bolje poznal od mene.
Hartmann dobro upravlja svoje delo, mar ne, gospod? -Ja. Kaj?
O, ja! Očitno.
Seveda, inšpektor, saj sem rekel že prej,
Hartmanna nisem videl že od vojne.
In ne želim ga videti, po tem kar je storil.
Ampak povedal bom eno stvar, imel je močan vpliv na ženske.
Ne vem zakaj.
Ni bil nekdo, ki bi mu rekli lepotec.
Preveč suh je bil.
Ampak, karkoli je že imel je delovalo na ženskah.
Mislim, da so se razumeli že od samega začetka.
No, tako je bilo med vojno.
Spomnim se srečanja z dekletom v Pariškem metroju.
Kakorkoli, nisi zapravljal časa, ko si vedel, da bi lahko naslednji dan
odšel na fronto, kjer bi zavezniki prav na vas vrgli bombo.
Oprostite, nisem mislil nič slabega o zaveznikih.
Navsezadnje, kje bi bili zdaj brez Američanov?
Lepo. -Pozabil sem že kako lepo.
Boš rekel, da ni bilo deklet v Rusiji?
Deklet? Preveč prestrašen sem bil.
Brezupen sem, ko sem prestrašen.
Dobro, da te jaz ne strašim? -Ja.
Samo ta soba me dela nervoznega.
Nervoznega?
Nimaš občutka za zgodovino.
Se zavedaš, da je bila to postelja Poljskega kralja.
Resno? -Aha.
Tako je kot bi spal na tleh. Hladno je.
Kralj in kraljica nista nikoli spala. Samo ljubila sta se.
Nikoli ni bilo hladno.
Ti je všeč vojna?
Če mi je všeč vojna?
Dragi Bog, ne. Tebi?
Če ne bi bilo vojne, bi bila poročena in bi živela v nekem garnizonu
in se pogovarjala z nekimi žalostnimi mladimi oficirji.
Namesto, da bi se ljubila z žalostnim desetnikom.
Ne, žalostnim. Sploh ne.
Pravzaprav z najboljšim. -O?
Si izurjena za destnike? -Ne.
Samo za junake kot si ti.
Samo pomisli na ves ta pogum v mojem objemu.
Mora biti zelo navdušujoče.
Kaj je narobe?
Veš, ne smeva se zaljubiti.
Zakaj? Ker sem jaz desetnik in ti si generalova hči?
Ne. Zato ker...
Moški, ženska, vojna.
Dva fanta, ki poznam sta že mrtva v Rusij.
Smešno.
V temi, si tak kot onadva.
In ti je všeč ta vojna?
Ne. To mi je všeč.
Ne, ne!
Kaj je narobe?
Nič. Mislil sem, da streljajo name.
Treseš se kot llst
V redu sem zdaj.
Kakšen je občutek, ko te nekdo želi ubiti?
Nadležne barabe.
Dobro jutro.
Dobro jutro, kralj Poljske.
Kakšen je občutek, ko te nekdo želi ubiti?
No, kako misliš, da je? -Grozno.
Ja.
Me veseli...
Me vesli, da si tu. Tudi jaz.
Kmalu se boš moral vrniti, predvidevam?
Ne, če bo odvisno od mene, ne bom.
Lahko preneseš resnico?
Najbrž ne.
Prevarant sem. -Nemogoče.
Ko, so streljali na nas na Voronježu, sem pobegnil.
Preprosto tako.
Potem, ne vem kako, sem bil zadet.
Kot bi mi nekdo zaloputnil vrata po glavi in pomislil sem, da sem mrtev.
Naslednje kar se spomnim je, da sem se zbudil v bolnišnici
kjer mi je general čestital, kako sem lastnoročno ubil 40 Rusovo.
Vidiš, tistega dne je bila ubita, celotna divizija.
Vsi so bili ubiti razen mene in mislim
ni izgledalo lepo, da je bila ubita celotna divizija
zato so se odločili, da iz preživelega naredijo junaka.
Tistega, ki je pobegnil.
In kaj zdaj misliš o vsem tem junaštvu?
Ljubka zgodba. Fantastična je.
Fantastična? -Ja.
Vsaj enkrat gre šala na njihov račun.
Pridi, ljubi se z kraljico Poljske.
Moram reči, no, nepričakovano.
Sreča, da sva se spoznala.
Zdaj je prava sreča.
Ko bo konec vojne...
Ne. Nikoli se ne bo končala.
Kaj se je zgodilo?
Ste jih videli?
General Gabler in Kahlenberge sta na konferenci in ju ne smem motiti.
Sem vam rekel, da vas ne bosta hotela videti.
Kje je general Tanz?
Zakaj ne pozabimo tega?
Kot, da že tako ne bi imeli drugega dela.
Kje je general Tanz?
V starem delu mesta je, vodi taktično vajo.
Ne zaupam mu.
Seveda mora biti na bojišču diskreten.
Ni diskreten. Neusmiljen je.
Pretiravate.
Šel bi samo do druge faze, če bi bila prva faza neuspešna.
Kaj je neuspeh?
Če bi se poljaki in židje želeli upreti.
Kaj se šteje pod upor, če nekdo vrže kamen v njegovo zlato glavo?
Je to dovolj dober razlog za uničenje mesta?
Vedno pretiravate, Kahlenberge.
General Tanz je odgovoren oficer...
Naprej.
Oprostite. Polkovnik Mannheim želi videti Kahlenberga, gospod.
Se bova pomenila kasneje.
In ne skrbite glede Tanza. Poskrbel bom zanj.
Polkovnik Mannheim, gospod.
Ste me želeli videti, general. -Ja, ja.
Sem ja polkovnik. Želel sem vas videti glede...
Prekleto, glede česa že?
Ja.
Spomnim se zdaj.
Oficerja imate v osebju, majorja Graua.
Stoj! Stoj!
Major Grau bi rad videl generala Tanza.
Major Grau?
Samo trenutek, gospod.
Z vežite me z CP, polkovnik Sandauer, nujno.
Cestna zapora 4 kliče CP. Cestna zapora 4 kliče CP.
Me slišite?
Dvignite roke.
Roke gor.
Polkovnik Sandauer na zvezi, narednik.
Polkovnik Sandauer, tu je major Grau.
Želi videti generali. Ukazano mi je bilo...
Prosim? Ja, gospod. Ja, gospod.
Lahko vstopite, major.
Stoj!
Naprej.
Vsaj enega prijatelja imate. -Kot kaže.
Dvignite roke!
Kar naprej. Kar naprej.
Sem jih dajte. Sem. Sem.
Nazaj!
Priimek?
Lme?
Poklic? -Stoj!
Major Grau. Kar naprej, gospod.
Počakajte me tu.
Poslušate radio Wehrmacht
dodeljen generalu Poljske vlade.
To oddajanje prihaja direktno iz Varšave.
Nekaj korakov stran od mene, vidim Generala Tanza, junaka Leningrada.
Izvaja manevre na ulicah.
Celotno mesto je začasno evakuirano zaradi javnega reda in varnosti.
Sektor ena sporoča, faza ena je uspela.
Sektor tri, ni bilo zabeleženih uporov.
Hvala, Sandauer.
Vojska je popolnoma predana poveljniku.
Je odličen taktik vojne
in že samo njegova prisotnost vliva možem neverjeten naboj.
Vaja je bila izpeljana po načrtu s popolno natančnostjo.
Ljudstvo izredno sodeluje in je izjemno naklonjeno.
Sektor štiri sporoča, faza ena je v postopku.
Sektor dve, metalci ognja pripravite se na odhod.
Faza ena ostaja do nadaljnjih ukazov. -Ja, gospod.
Vsem sektorjem, faza ena ostaja do nadaljnjega.
Osrednji sektor, metalci ognja so pripravljeni, gospod. -Nadaljujte.
Korakajte naprej.
General Tanz?
Še nekaj minut.
Stoj! Ustavi se!
Zgrabite ga!
Stojta! Streljajte!
Sandauer! -Gospod?
Pripravite se na drugo fazo -Na drugo fazo, gospod?
Pripravite se na drugo fazo.
Ja, gospod.
Obvestite vse enote. Prva faza je zaključena.
Pripravite se na drugo fazo. -Ja, gospod.
CP vsem sektorjem, pripravite se na drugo fazo.
Faza dve!
Faza dve.
Ja, gospod. Faza dve.
Faza dve.
Ogenj!
Zdaj mi lahko major zastavi vprašanja.
Odšel je, gospod.
Ta norec bo uničil polovico mesta.
Pojdiva.
Pravite, da ni bilo pravega odpora?
Ne, tam sem bil.
En strel ostrostrelca, on pa je šel uničiti polovico mesta!
No, no, nisva generala.
To je njihova stvar ne najina.
Midva sva tu, da poskrbiva za papirje.
In tvoji so prispeli.
Čestitam.
Zakaj?
Povišani ste bili v polkovnika.
Povišan?
In premeščen v Pariz od današnjega dne naprej.
Srečen fant. -Premeščen, zakaj?
Kdo je podpisal premestitev?
General Gabler, seveda.
Kaj počnete?
Izvedel bom od kje ukaz izvira.
In na čigavo pobudo. -Pomirite se. Sem že preveril.
General Kahlenberge. On je predlagal premestitev.
Kaj res?
Sinoči ste morali narediti dober vtis.
Tako kaže. -Hvala, polkovnik.
Prav tako dobro je, veste.
Odvisno kako gledate.
Kakorkoli, Major Grau, ne ženite si k srcu.
Takšen sem, gospod. Ne morem si pomagati.
Ja, inšpektor, bil sem v Varšavi z generalom Tanzom.
In zamerim novinarjem
ki ga skušajo prikazati kot nehumano pošast. Ni takšen.
Oprostite mi, inšpektor. Dandanes zaposlujemo veliko tujcev.
Naših ne dobimo več, za trdo delo.
Videl sem ranjenega generala Tanza na bojišču, umirati.
Bil je neverjeten.
Sočuten, nežen.
Veste, da je po Leningradu,
Hitler ukazal generalu, da se ne izpostavlja sovražnemu ognju.
In seveda mu je bilo to težko. Srečen je bil samo na bojišču.
Ja?
Gracias. Gracias.
Učim se tudi Špansko.
Kmalu bo vse avtomatizrano. Razen upravnika.
Junija 1944 so nas premestili v Pariz.
Zavezniki so bili takrat že v Normandiji
in Hitler nam je ukazal, da jih pred Parizom zaustavimo.
Skoraj nam je uspelo, vendar nas je vojska izdala, kot po navadi.
Ampak dovolj o politiki. Za naložbe ni dobro.
Spraševali ste me o Parizu.
Bil nam je kot raj, zlasti po Rusiji.
Tistega poletja se spomnim kot včeraj.
Prazne ulice, vročina, tišina.
Vse poceni.
Mimogrede, prejšnjo poletje sem bil v Parizu, moj bog, cene.
Ko so mi izročili ceno hotela, nisem mogel verjeti.
Julija 44 je bil Pariz še vedno naše mesto.
Mislim, da ni tako lepo reči, ampak Pariz smo imeli radi.
V vsakem primeru sva general Tanz in jaz morala prispeti 20-ga julija.
Zadnji trenutek se je general odločil, da bo prišel nekaj dni preje.
Zato sem poslal kurirja v štab 7. korpusa v Versaju
da bi sporočil, da bo v Parizu 17-ga.
Mislim, da veste zakaj vam govorim točne datume.
Kot se je izkazalo je izpadlo idealno, da smo prispeli preje.
Vendar, nekaterim, to ni bilo všeč, ko so izvedeli za zgodnji prihod.
Hvala, to bo vse.
Heil Hitler. Heil Hitler.
Z generalom Gablerjem bom v vojni sobi.
Kaj je z mojo prepustnico? Je vse v redu?
Za božjo voljo, pomiri se!
Operacija Hartman, faza ena, se bo pričela jutri, 18. julija, ob 9:15,
ko bo desetnik prispel na železniško postajo.
Z avtomobilom.
Z izbranim avtomobilom vlade.
Faza dve, desetnik bo prevzel tajno nalogo iz Berlina.
In potem? -Faza tri.
24-urna prepustnica za desetnika, ki bo začela veljati jutri opoldan.
Jo imaš? -Na.
Desetnik in generalova hči.
Prav iščeš težave. Tvoj pogreb bo, ne moj!
Druga britanska vojska je prodrla skozi levo
in poskušala odrezati dve tankovske divizije z osredje oskrbovalne poti.
V zadnjih 48. urah je sovražniku uspelo prečkati reko Ohm, tu in tu.
Kljub temu nam jih je uspelo ustaviti tu
s pomočjo dvanajste SS tankovske divizije,
ki je pravkar krenila v napad. -No?
Kaj bomo zdaj? -Če sva točna, kaj boste naredili vi?
Mi. Tudi vi ste v tem. -General Gabler.
Feldmaršal vas bo sprejel 4:00. -Hvala, major.
Priznam, da je neprijetno.
Več ali manj je v redu. Zakaj?
Zakaj general Tanz prihaja tri dni preje kot je bilo načrtovano?
Se vam zdi kaj sumljivega? -Prihaja direktno od Hitlerja.
Ni že to dovolj sumljivo?
Želim to slišati.
Prvi ameriški vojska je okupiral mesto Saint-Claude.
Naše čete so se povlekle južno in jugovzhodno.
General Gabler, general Kahlenberge.
Nisem imel priložnosti, da bi se zahvalil za moje napredovanje.
Oprostite. Grau. Obveščevalna, Varšava 1942.
Ja, ja. Lepo vas je ponovno videti, polkovnik.
Nekoč ste imeli vizijo, da me premestite v Pariz.
Trudimo se po najboljših močeh, polkovnik
Slišal sem, da se nam bo kmalu pridružil general Tanz.
Kot v starih časih.
Oprostite. Hotel sem vas samo pozdraviti.
General.
Težak mož. -Čudno, kaj?
Vsi se zavedajo, da prihaja Tanz.
Ni mi všeč.
Sploh mi ni všeč. Očitno, da ne.
Nikoli ni lepo, ko se maček vrne po miš s katero se je že igral.
Lahko bi zavedli mačka,
da si vzame nekaj dni počitka zase.
Sploh po vsem...
Po vsem tem kar ste dali skozi, zadnjih nekaj mesecev v Rusiji.
Vem, da je moral biti popoln pekel za vas.
Želim 4,000 mož do konca tedna.
In dobili jih boste.
Vaš polkovnik Sandauer je trdno delal z generalom Kahlenbergeom.
Vsak kotiček bomo prečesali ampak dobili jih boste 4,000.
Medtem pa si lahko vzamete nekaj dni počitka?
Počivajte, oglejte si dele Pariza. To je vaš prvi obisk.
Želim samo bojne čete brez starcev in otrok.
Ja, gospod. Dobro napredujemo, General Kahlenberge in jaz.
Konec koncev, je to lahko vaša zadnja priložnost za ogled Pariza.
Lahko je za vse nas zadnja priložnost. Kakšna škoda.
Nujnost.
Seveda. Seveda je nujno.
Strogi ukrepi, samo to ljudje spoštujejo.
Samo predlagam, da nam prepustite delo.
Poveljnik ne pusti... -In vaš odličen polkovnik Sandauer.
Priskrbeli vam bomo apartma... Kahlenberge?
V vašem hotelu. -V Excelsiorju.
Imeli boste avto, šoferja, karkoli si boste poželeli.
Nekdo si more občasno privoščiti general.
Ne morem si tega privoščiti.
Ne dajajte mi druge možnosti, kot da vas prisilim, da uživate.
Vam moram ukazati?
Ker če moram, se bojim, da bom moral.
Ja, gospod.
Očitno, niste še pripravljeni name.
Naj bo.
En dan si bom vzel za ogled mesta.
Vrnil se bom v štab 19. zjutraj ob 8. uri.
Heil, Hitler.
Heil Hitler.
Ni bilo tak slabo. Imate en dan časa.
Potrebujemo dva, do 20-ga.
Pridite jutri k meni in Eleonore na večerjo.
Prišla bo Ulrika. -To prinaša nesrečo.
Kot po navadi je pozabila povedati s katerim vlakom bo prispela.
Predvidevam, da ste na naši strani. -V duhu, seveda, ampak...
Morali se boste odločiti. Kmalu.
Narediti nekaj je ena stvar govoriti je pa nekaj drugega.
Preveč vas skrbi.
Potrpljenje je ena od vrlin, ki jih imam.
Na mesto voljno.
Narednik.
Z vežite me z ministrom vojnega urada.
Desetnik? -Gospod.
Imam nalogo za vas.
Pridite.
Dajte mi ministra vojnega urada.
Za generala Kahlenberge.
Z njim boste preživeli vsako minuto dneva.
24 urno delo, razumete? -Ja, gospod.
Mogoče bo želel ponoči kaj ven.
Ali veste kaj bi mogoče zanimalo generala Tanza?
Nočni klubi, dekleta ali kaj podobnega.
Nekaj, gospod.
Ampak ne vem kakšen okus ima general, gospod.
Upajmo, da karkoli že je, da niste vi, desetnik.
Kakorkoli, če bo tako si zapomnite, da služite domovini.
Skušal si bom zapomniti, gospod.
Če bo želel v štab, mi sporočite.
Sem ali v hotel. -Ja, gospod.
Javili se boste polkovniku Sandauerju za podrobna navodila.
Gospod?
Kaj je, desetnik?
Oprostite, ampak jutri bi moral dobiti 24 urni odhod.
To je nemogoče.
Bi lahko zjutraj dobil eno uro prosto, gospod? -Ne.
Gospod.
Hartmann? -Gospod?
To je pomembnejše.
V redu. Kje smo ostali?
Otroške bolezni?
Ošpice.
Se ne spomnim. Nič kaj resnega.
Norice.
Ste močili posteljo?
Ne, gospod. -Vas je bilo strah teme?
Ne bi rekel.
Spolne bolezni?
Ne, gospod. -V redu.
Kaj pa knjige? -Knjige?
-Berete knjige? -Ja, gospod, berem knjige.
Kaj pa? -Vojna in mir.
Nietzsche. Propad zahoda.
Pa knjige o psihologiji, patologiji?
Ne.
Pokažite mi roke.
V redu. Dodelili vam bomo sobo v generalovem hotelu.
Želel bo videti znamenitosti Pariza.
Naredili boste urnik in mi ga predstavili.
Ko ni na bojišču, hodi general spat ob 11. 45.
Redko pije ali kadi,
tako, da boste končali zgodaj zvečer.
To je moja zasebna številka,
če me boste potrebovali.
Potreboval, gospod?
Če se bo kaj nenavadnega zgodilo me takoj obvestite.
Razumete? -Ja, gospod.
Srečno.
Hvala, gospod.
Še nekaj, izognite se pokopališč, grobnic in kakršnekoli omembe smrti.
Ja, gospod.
Gospod?
Inšpektorja Moranda, prosim. -Tretje nadstropje, soba 158.
Kdo ga želi videti? -Hvala. Sam bom našel.
Dobrodošli, polkovnik Grau v pajkovi mreži.
Kako ste vedeli, da sem jaz?
Kateri nemški polkovnik bi vstopil nenapovedan?
Skoraj vsak polkovnik SS-a.
Pravzaprav, videl sem vaš odsev v oknu.
Nemogoče, preveč je vmazan.
Upam, da niste elergični na prah. -Stari zločini, polkovnik.
Na te se nabira prah.
Nerešeni zločini.
Prah se je polegel.
Vedno ga lahko dvignemo.
Ste zato prišli? Sedite, polkovnik.
Moram se opravičiti za vročino, ampak skoraj je že avgust,
ko večina Parižanov zapusti Pariz.
Upajmo, da bodo tudi Nemci to naredili.
Saint-Lo so zjutraj zavzeli zavezniki.
BBC?
Kava? -Ne, hvala.
Imate od vseh dosjeje, ali ne?
Od vseh zanimivih. -Tako od Nemcev kot Francozov?
Na posebno željo nemške obveščevalne,
popazimo na kakšnega zanimivega Nemca.
Takšnega kot sem jaz?
Vedno ste si mi zdeli zanimivi. -Hvala.
Kaj pa nemški generali?
Kaj je z njimi?
Generali so zanimivi?
Če so do neke mere zanimivi, tudi na njih popazimo.
Dobro. Tu imam imena treh generalov. Želim vedeti vse o njih.
Vse bi lahko bilo preveč.
Kaj točno iščete?
Eden od njih je morilec.
Samo eden?
Umori so del poklica generalov.
Recimo, kar je vredno občudovanja na velikem obsegu je pošastno na malem.
Ker že moramo podeljevati medalje masovnim morilcem,
dajmo še pravice malim podjetnikom.
Lepo povedano. Če bom lahko vam bom pomagal z veseljem.
Zavedam se, da nič ni zastonj, celo med kolegi.
Posebno med kolegi.
V zameno za vaše informacije,
bom uredil izpustitev iz zapora treh Francoskih članov odpora.
Hvala.
Imate določenega osumljenca? -Niti ne, ne.
Veste, na noč umora
je imel vsak general nekaj za prikriti.
Noč umora je bila...?
12. december 1942, Varšava.
Takoj, ko sem začel s preiskavo, sem bil premeščen v Pariz.
Po ukazu morilca? -Verjetno.
Dve leti sem se trudil ponovno odpreti primer.
Zdaj ga lahko. Danes so vsi trije v Pariz.
General Gabler.
Všeč mu je takšna vrsta deklet.
Zločin iz strasti, kot bi rekli.
Strast ja, ampak samo v primeru Marquisa de Sade.
Spolni zločin, razumem. -Vas zato zanima ta primer?
Dekle je bila tudi nemška agentka.
Morda je bila ubita, ker je nekaj vedela.
Zato me Kahlenberge najbolj vznemirja.
Izgleda, da nima zasebnega življenja in še vedno ponikne od časa do časa.
Neznano kam.
In general Tanz?
Popolen norec.
Videl sem kako je uničil celotni del Varšave iz čisto samega užitka.
Na vzhodni fronti je bil poznan kot "Klavec".
Izgubil je večji del svoje divizije v Rusiji.
Uživa v smrti. Zato, mislim, da ni človek katerega iščem.
Vsak, ki ima moč uničiti mesto, nima potrebe po takšnem zločinu.
Lahko se motim, seveda.
Hartmann? -Ja.
Jaz sem narednik Kopatski, generalov podrejeni.
Vsaj za zdaj.
Pozabil sem odstraniti vezalke preden sem očistil čevlje to jutro.
Za božjo voljo, kje imaš rokavice? Pustil boš odtise rok. -Nimam rokavic.
Niso mi tega povedali. -Vzemi moje.
To so generalove stvari.
Steklenica konjaka, termovka kave pri 40. stopinjah in dvesto cigaret.
Ali general pije?
Kot spužva, samo nikoli to ne pokaže.
Položi kovček na zadnji sedež. Na desno stran.
Ko bo iztopil iz avta očisti pepelnike. Kadi kot dimnik.
Očisti vse znotraj. Počisti zunanjost in tudi motor.
Če ne, ti bo odtrgal glavo.
Zdaj je ena sekunda čez 9:00.
Prihaja.
Razložil sem mu navodila, gospod.
Ime? Hartmann, Kurt, desetnik, gospod.
Pokaži generalu roke.
Ne stoj kot bedak. Natakni si rokavice.
Izgleda, da pozna Pariz.
Pripravil je urnik za ogled mesta. Odobril sem ga.
Se vidiva jutri v štabu. -Ja, general.
Narednik Kopatski je odpuščen moje dolžnosti.
To jutro je pošmiral moje vezalke.
Štirinajst dni prepovedi izhoda iz vojašnice. -Ja, general.
Pravkar sva prečkala trg Vendome, gospod.
Kolona je dolga 43 metrov in je bila postavljena leta 1810.
Narejena je iz 1200. bronastih topov, ki so jih zajeli pri Austerlitzu.
Na vrhu je kip Napoleona.
Pred nama, gospod, so Tuileriesovi vrtovi.
Tuileriesova palača je bila obkrožena z vrtovi vseh strani.
Leta 1972 v času Francoske revolucije
je pariška mafija napadla palačo,
in prisilila kralja in kraljico, da pobegneta.
Zgorela je...
leta 1871.
Zdaj pa prihajava na trg Konkorda.
Enemu najlepših delov trga v Parizu.
Prav tu, na sredini trga, so Louisa XVI in Marie Antoinette
obglavili med revolucijo.
Giljotina je bila na sredini, kjer se zdaj obelisk nahaja.
Glejte na cesto, desetnik. -Ja, gospod.
Gospodična Gabler? -Ja.
Jaz sem narednik Kopke z štaba vašega očeta.
Kako so vedeli na katerem vlaku sem bila?
Saj niso.
Lahko?
Veste, jaz sem Hartmannov bratranec.
Nimava skrivnosti, Hartmann in jaz. Kot brata sva, resno.
Saj je v redu? -V redu? Nikoli boljše.
Ne, samo zadnji trenutek je bil dodeljen za šoferja generala Tanza.
Samo za danes. Zato se ni mogel dobiti z vami.
Kako je v rodnem kraju?
Je ostalo kaj mest po bombnem napadu?
Nekaj, tu in tam.
Ena dobra stvar Pariza je. Odprto mesto je, brez bomb.
Sovražim bombe.
Sem, gospodična Gabler. Zunaj imam avto za vas.
Odpeljal vas bom do očetovega hotela.
Hartmann je tudi tam.
Z generalom Tanzom, samo za danes.
Zato sklepam, da boste slej ali prej naleteli nanj,
v preddverju ali tam nekje.
Galerija je zaprta za javnost, gospod.
Ampak posebno za vas je odprta, da bi si ogledali slike.
Večina je zaplenjenih in bodo poslane v Nemčijo.
General Tanz. Bili ste obveščeni.
Ja, desetnik. Tu imate vse informacije.
Na vaši desni, gospod, so Bušerove slike,
francoskega umetnika 18-ga stoletja.
Vse te slike so bile izbrane za rajhmaršala Geringa.
Kaj je tam?
Zasežene slike iz privatnih zbirk po ukazu rajhmaršala.
Kakšne slike?
Moderne, gospod, in nekateri impresionisti.
Dekadentne?
Mislim da, gospod.
Luč.
Toulouse-Lautrec, Le Divan.
Renoar, akt, nastal leta 1910.
Gauguin, na plaži, z Tahiti obdobja.
Še en Renoerjev akt.
Soutine, Le Garcon d"etage.
Dega, banja, naslikana leta 1886.
Van Gogh, Vincent, avtoportret.
Tudi poznana kot Vincent v plamenih,
nastala je, ko je bil v umobolnici v zadnjih letih njegovega življenja.
Tu, gospod, poslikava Sezana.
Kako si me drznite dotakniti?
Oprostite, gospod, ampak...
Ne ponovite tega!
Mislil sem, da se nam bo general Gabler pridružil pri kosilu.
Dandanes, general Gabler ne je kosila.
Res? To lahko resno škoduje zdravju.
Ja. Sem mu to že povedal.
Kakorkoli, ko...
Ko bo končal z nalogo se nam bo pridružil pri vsakem obedu.
Takrat mogoče ne bo več povabljen.
Gremo na vrt?
Letos smo imeli srečo z vrtnicami.
Zelo lepo imate tu.
Hvala, general. Tu smo preživeli dve čudoviti poletji.
Obžaloval bom, ko bom odšel.
Hitler je v svojem štabu v Rastenburgu.
Če bo šlo po načrtu bo čez dva dni okoli 1:30 popoldan mrtev.
Če lahko rečem, upamo, da bo mrtev.
Poglejte to! Ti prekleti hrošči. Vsepovsod so.
Kako naj vemo, da Hitler ne bo spreminjal načrtov zadnje minute?
Ta mesec smo bili dvakrat pripravljeni nanj, ampak on ni bil pripravljen na nas.
Kaj, če bo šlo kaj narobe?
Bomo usmrčeni, polkovnik.
Mislim, da ima Gestapo že večino naših imen.
To je naša zadnja priložnost. -Tudi zadnja vojaška priložnost.
Zavezniki bodo prečkali Rhino še pred zimo. Zdaj ali nikoli.
Na srečo nismo sami kot smo bili nekoč.
Imamo podporo najslavnejšega vojaka v Nemčiji.
Feldmaršal Rommel. -Rommel?
To bo korenito spremenilo vojno mišljenje.
Rommel postaja celo bolj priljubljen od Hitlerja.
Rommel je skoraj celo boljši general.
Naš načrt je, da postane predsednik Nemške Republike.
V tem trenutku se feldmaršal Rommel nahaja na zahodni fronti,
ko pa ga bomo potrebovali, se nam bo pridružil.
Poskušajte zadržati ta položaj še en dan.
To pomeni, da so okrepitve na obzorju.
Oprostite, gospod.
Nujno sporočilo za vas.
Sovražnik je prodrl v bližini Kostance.
Naredite kar lahko.
Bodite previdni na cesti, feldmaršal.
Sovražnik ima popolno prevlado v zraku.
General von Eisenbeck je na poti v Rastenburgs, da bi poročal firerju.
Povejte firerju, da SS raje umre, kot da ga razočara.
Bom povedal, general.
Prenočil bom v Livarotu. Jutri bom prispel v štab.
In potem, gospod? Kje vas bomo lahko dobili?
Kdo ve?
20-ga, bom mogoče v Parizu.
Ne bi smeli omeniti datuma.
Datum ne pomeni nič. Še.
Še vedno mislim, da bi morali počakati preden se vmešate.
Sem že vmešan.
Se zavedate, če jim ne uspe, boste usmrčeni kot izdajalec.
Saj sem izdajalec,
izdajalec norca.
Ki je še vedno poveljnik, ki ste ga nekoč občudovali in častili.
Ko se poveljniku zmeša, mu je potrebno odvzeti moč.
Nimamo izbire. Če ga zdaj ne odstranimo,
se nas bodo spominjali kot izdajalce domovine
Če pa ga odstranimo, nas bo zgodovina imela nekoč za domoljube, heroje
Karkoli se bo zgodilo, se bojim, da nas bodo precenili.
Gotovo imate prav. Ampak vsaj upam, da boste previdni.
Za previdnost je že prepozno. Vojna je izgubljena. Moramo se predati.
In če preživel? -Nikoli se ne bo predal.
Norci kot je on tega ne počnejo.
Želi imeti trupla vseh Nemških mož, žena in otrok
za krmo na pogrebni grmadi kjer bi na koncu umrl.
V Wagnerjevi slavi.
Nameravam mu preprečiti to slavo.
Namera...
Sovražnikova letala na naši levi, feldmaršal. Videli so nas.
V kritje! Zapeljite s ceste, hitro!
Oprostite, ker zamujam. -Kaj se je zgodilo?
Feldmaršal Rommel je bil ranjen.
Kako resno je?
V komi je. Mislijo, da ne bo preživel noči.
To je strašno. -Kaj se je zgodilo?
Normalno. Slišal sem, da ga je obstrelilo sovražnikovo letalo.
V tem primeru je to konec. -Se ne strinjam.
Si znorel? Saj so še drugi generali.
Seveda. Ni še konec.
Velik neuspeh, to marate priznati.
Gospodična ne morem ostati, morate mi oprostiti.
Ulrike, dobrodošla v Parizu.
Vedno je lepo videti dobrega generala.
Lahko noč, general.
To ne gre tako. Nimate Rommela.
Imate pa Tanza, ki se jutri vrača na dolžnost.
Samo še čudež vam lahko pomaga. -Potem naj nam pomaga čudež.
Jutri odstranite Tanza stran od štaba.
Potrudil se bom po svojih najboljših močeh.
Zapomnite si, če ne bo šlo vse po načrtih boste potrebovali prijatelja.
Nekoga, ki ni udeležen.
Zato mislim, da je za vse najboljše,
da se pojavim kot po navadi ob mojem času.
Ne prisilite me, da si zlomim vrat s skakanjem čez ograjo,
ko lahko ostanem koristen in živ sedeč na njej.
Vidite kaj mislim?
Vidim kaj mislite.
Primerna restavracija
Zelo čist.
Naj vas odpeljem nazaj v hotel, gospod?
Zakaj?
Mislil sem, da ste utrujeni.
Ja.
Povejte mi, desetnik. So vse znamenitosti Pariza povezane
s spodbujanjem razuma in želodca?
Nikakor ne, gospod. -Potem morava biti temeljita.
Tu mi boste poročali čez točno 30 minut.
Desetnik. Ja, gospod.
Bili boste v civilu.
Dobili ga boste pri vratarju.
Žejna sem.
Ko je moški tiho,
je zato, ker je sramežljiv ali pa zato, ker trpi.
Preveč lepi ste, da bi bili sramežljivi.
Če bi trpeli...
Lahko vam pomagam pozabiti na trpljenje.
Kot kaže niste dovolj trpeli.
Zbudite me ob 7:30.
V kadi naj bo 31 stopinj.
Zajtrk naj vsebuje štiri surova jajca, dve rezini tovsta, kavo
in kozarec konjaka.
Ja, gospod. -Lahko noč, desetnik.
Halo, lahko govorim z gospodično...? -Kurt.
Se me spomniš? -Ja, kraljica Poljske.
Nazaj iz izgnanstva.
Pogosto sem razmišljal o tem.
Si si predstavljal, da bo tako?
Halo?
Ampak, gospod, jaz...
Ja, gospod. Takoj, gospod.
Prekleto! -General Tanz?
Polkovnik Sandauer. Želi, da spim spodaj v Tanzovih oblačilih. -Ne.
Saj ne bom.
Še vedno si ista. -Sem res?
Aha. -Pravzaprav nisem enaka.
Zakaj? Kaj je drugače? -Ne vem točno.
Ti mi boš povedal? Mislim, da si edini, ki mi lahko to poveš.
Bom povedal.
Moraš oditi?
Ali pa bom ustreljen.
Naj te ne ustrelijo, nikoli.
Ne skrbi. Se vidiva jutri.
Kdo ve kje bom jutri.
Oprosti. Kje se dobiva?
Pridi sem bo sedmi uri.
Če me ne bo tam, povprašaj po Raymondu. Dokaj varno je.
Lahko počakaš do sedmih?
Ne.
Tudi jaz ne.
Pojdi.
Kurt.
Nimava sreče?
Zato bo šlo samo na boljše.
Lahko noč.
Kdo je?
Desetnik Hartmann, gospod. -Kaj?
Polkovnik Sandauer me je klical. Rekel je, da moram tu prespati
Ja.
Kdo je? -Jaz, gospod.
Ja?
Prinesel sem vam zajtrk, gospod.
Pijem črno kavo, dve tretjini skodelice brez sladkorja.
Ja, gospod.
Voda v kadi je imela 32 stopinj, ena stopinja preveč. -Oprostite.
Pripravil sem vam uniformo, gospod.
Desetnik.
Ja, gospod?
Mi imate kaj za povedati?
Ne, gospod. Nič.
Je potem vse v redu? -Ja, gospod.
Zahtevam, da ste iskreni, desetnik.
Ja, gospod.
Upam, da se je imel general dobro prejšnjo noč.
Konec koncev smo v Parizu in general je na dopustu.
To nima nič z vami! -Ne, gospod.
Vaša naloga je, da ubogate ukaze in ničesar drugega.
Ja, gospod. -Kaj ste po poklicu?
Glasbenik. Igral sem klavir, gospod.
Tam je nekaj brušur. Ne vem od kje so prišle.
Verjetno jih je prinesel portir.
Rad bi videl te slike danes.
Želim, da mi to uredite, Hartmann.
-Ampak gospod, jaz... -Ja?
Oprostite, gospod, ampak rekli ste, da se boste to jutro vrnili na dolžnost.
Še en dan počitka si bom vzel. -Ja, gospod.
Celotno delo se mi gravža, celo jaz se moram odpočiti od časa do časa
Tako kot v naravi.
Močnejši preživi.
Kakor rečete, gospod.
Zadovoljni boste, ko boste izvedeli, da se general Tanz ne vrača na dolžnost do jutri.
Kaj res? -Čudeži se dogajajo od časa do časa. Naprej.
Oprostite general. -Ja.
Klicali so iz vojnega ministerstva. Želijo, da se takoj javite v štabu.
Hvala.
Kaj pa je zdaj? -Ne morete uganiti?
Kaj je tam?
Moderne slike.
Saj se spomnite, gospod. Tiste, ki ste jih želeli videti.
Dekadentna umetnost?
Ja, gospod.
Toulouse-Lautrec, Le Divan.
Renoar, akt, nastal leta 1910.
Gauguin...
Polkovnik Grau? -Ja.
Polkovnik Grau.
Zasebna soba?
Že dolgo je odkar sem videl takšen prestiž sredi belega dne.
Nič ni predobro za nas, polkovnik.
Rdečem vinu moramo dati priložnost zadihati.
Ne srbite za vzdrževalca. Je eden mojih mož.
Mislim, da je eden od natakarjev naš.
Upajva, da je kuhar nevtralen.
Bi malo belega vina? -Hvala
Vse kar še potrebujete sta dve baletki, da dopolnita prostor.
Seks in dobra kuha ne gresta skupaj. Ali eden ali drug.
Danes je to. Jutri...
Našel vam bom dekleti.
Kaj imate zame?
Nekaj nenavadnega.
Kaj?
Še en umor bo in vključuje enega od vaših generalov.
Katerega? -Kahlenberge.
Nadaljujte.
Ne bi vam smel tega povedati.
Zakaj ne?
Zato, ker kot Francoz na neki način odobravam, to kar počne.
Odobravate?
Umor?
Ta umor.
To je del zarote proti Hitlerju.
Dragi prijatelj, bilo je mnogo zarot proti Hitlerju, odkar se je vojna začela.
Ne takšne veličine. Polovico generalov v Parizu je vmešanih.
Vem. -Veste? Kako?
Tako kot vem, da je vaše tajno ime v Francoskem odporu "Abelard."
Bi še malo vino? -Prosim.
Občudovanja vredno. Če bo zarota uspela, bom moral priznati,
da sem imel vedno raje Burgundijsko vino od Rhinskega.
Ste še kaj našli, saj veste, kaj zasebnega?
Neverjetno.
Povedal sem vam za zaroto...
Povedal sem vam za zaroto, vas pa kot kaže to ne zanima.
Če pa vam lahko pomagam rešiti umor cipe, pa ste veseli.
Nimam občutka za mero. To mi že od nekdaj govorijo.
Polkovnik Grau, če...
Oprostite.
Če generali ubijejo Hitlerja bo vojne konec.
Imate več vere v njih kot jaz.
Ko je šlo vse po maslu
so generali prav tako uživali v vojni kot Hitler.
Zdaj, ko izgubljajo, pa želijo rešiti sami sebe.
To drži, ampak...
Inšpektor, zanima me samo general, ki je ubil dekle,
misleč, da je general in lahko igra boga tako v postelji kot na bojišču.
Zato mu bom pokazal, da ni bog.
In vi ste?
Moja norost je na manjši, bolj prijazni lestvici.
Želim, da bo pravici zadoščeno.
Kaj ste izvedeli o ostali generalih?
Neverjetni ste.
Ali mislite resno? Vedno sem mislil, da sva si podobna.
Ja. Samo jaz sem previden.
Nimam več kaj dodati.
Kaže, da Tanz nima nikakršnih hobijev.
Od časa do časa popije steklenico. Malo voajerja, bi rekel.
Gabler je kot spolni atlet.
Pobira dekleta v Bois de Boulogne,
ampak kot vemo, ni poskušal nobene ubiti.
Kahlenberge je prezaposlen z zaroto, kot sem že rekel.
Vse podrobnosti so tu.
Ni kaj več za dodati.
Tu imate odpustnice za vaše tri Francoze.
Hvala.
Polkovnik, če vam bom lahko kakorkoli pomagal...
Z informacijami? -Seveda, ampak...
Kmalu bodo zavezniki tu.
Pariz bo ponovno francoski. Mogoče boste potrebovali pomoč.
Hvala.
Cenim to.
Kar naprej, general.
General.
Je kaj novih novic? -Za enkrat še ne.
Pričakujemo jih nekaj v vsakem trenutku.
Vojni minister Francije.
Oprostite, da sem vas obvestil tako pozno.
Nekateri od vas se med seboj ne poznate.
Kakorkoli, imejte se za prijatelje.
Vsi smo v tem skupaj in moramo hitro nadaljevati.
Najprej.
Jutri, okoli 1300 ure, če bo šlo vse po načrtu
bomo prejeli iz Berlina tajno besedo "Valkira."
Ta beseda, Valkira, bo pomenila,
da je Hitler mrtev in da imamo novo vlado.
Nato bomo nadaljevali z aretacijami
SS in Gestapo oficirjev v širšem predelu Pariza.
Vi, general, boste odgovorni za aretacije SS oficirjev.
Ja, gospod.
Kakšni so ukazi v primeru odpora?
V primeru odpora, streljajte in ubijte.
Obiskali boste tudi Gestapo.
Polkovnik. -Gospod?
Vi boste prevzeli kontrolo telefonske komunikacije.
Major.
Vi boste prevzeli vojaški radio.
Vse programe bomo nadzirali mi.
General Kahlenberge,
vi boste uredili razorožitev Nibelungove divizije pri Kormetu
in aretacijo generala Tanza.
Desetnik!
Ja, gospod? -Boste pili konjak?
Na dolžnosti sem, gospod. -Še vedno lahko sedite.
Hvala, gospod.
Na moj račun. Karkoli si želite?
Vichy vodo bom. -Vichy!
Zadovoljen sem z vami ste dober fant kot sopotnik.
Hvala, gospod. -Razen vode v kadi tega jutra.
Oprostite, gospod.
Ste že poklicali polkovnika Sandauerja?
Ne, gospod, nisem.
Vsak zaključek, ki ga imate na osnovi mojega vedenja je lažen in nevaren.
Definirajte mi "dekadentna umetnost."
No, gospod, odvisna je od razumevanja.
Tehnično gledano, biti dekadenten pomeni
šibak, depresiven, jalov.
Osebno menim, da slike, ki sva jih videla niso bile dekadentne.
Resnično ne vem kaj pomeni dekadenca, vsaj uradno ne.
Mislim pa, da so kot umetnost, tiste slike bile globoke.
Povejo nam stvari, ki jih osebno ne poznamo.
Delujejo kot ogledalo, mislim, na stvari,
ki jih običajno ne vidimo.
Imate dekle?
Ja, gospod. -Sedite.
Imate njeno sliko?
Ne, gospod.
To je moj prvi dopust po vseh teh letih, Hartmann.
Bilo mi je ukazano, da ga vzamem. Ukazano. Kaj mislite o tem?
Moral je biti prijeten ukaz, gospod.
Ni povsem tako, Hartmann, ampak ukazi so, da se jih uboga.
To velja za generale kot za desetnike.
Ja, gospod.
Povejte mi,
ko pride do končne odločitve, kdo je bolj pomemben,
vi ali jaz?
General je bolj pomemben kok desetnik, gospod.
Seveda. Nikoli ne pozabite, ne glede kaj se bo zgodilo.
Dajte mi denarnico, desetnik.
Na kratek sprehod bom šel.
Dober okus imate.
Plačajte račun in pustite lepo napitnino.
Ko se bom vrnil, bi rad kaj izvedel o nočnem življenju v Parizu.
Ja, gospod.
In velik konjak.
Gospodična?
Je Raymond...?
Oprostite, iščem gospoda Raymonda.
Raymonde je žensko ime. Če sva natančni je moje.
Oprostite, desetnik Hartmann mi ni imel časa razložiti.
Moraš biti Ulrike. -Ja.
Govoril mi je o tebi. Pridi.
Sedi.
Ta miza v kotu je njegova.
Moram te upozoriti, da Nemci ne prihajo sem pogosto.
Niso dobrodošli? -Kaj misliš ti?
Da nismo dobrodošli. Oprostite.
Ampak Hartmann prihaja. On je drugačen.
Nekega dne me bo odpor ustrelil, zato ker mi je všeč.
Ampak ljudje so ljudje.
Moraš ga dobro poznati.
Dobro bi ga poznala, če ne bi najprej spoznal tebe.
Ne skrbi.
Ste se vrnili?
Verjetno ste sl premislil?
Karkoli rečete.
Paperje, prosim. Hitro! Dajmo!
To je vse kar potrebujemo.
Ostanite kjer ste! Vsi! Hitro! Tam! Dajte ga!
Blokirajte vse izhode!
Stojte! Stojte!
Vsi ste aretirani. Odpeljite jih.
Do nadalnjega je ta prostor zaprt.
Ja, gospod.
Dajmo.
Dajmo, gremo.
Desetnik.
Ja, gospod. Oprostite, gospod.
V baru je dekle, blondinka,
govori z natakarjem.
Rekli ji boste naj gre z vami.
Ja, gospod.
Oprostite. -Ja?
Že dolgo nisem spoznala nekoga, ki ima voznika.
Končno.
Povejte mu kje živite.
Rue Leandre, blizu Sacre Coeur. Veste kje je to?
Ja.
Kasneje.
Vzemite si čas. Kadarkoli hočete.
Tam, hiša na vogalu, na vaši levi.
Parkiraj na drugi strani ceste.
V katerem nadstropju živite? -V drugem, spredaj.
Veste, zelo je prijazen. Lahko še on pride?
V troje je lepše.
Kot kaže ne. Grem prva.
Bodite pozorni. Morda vas bom potreboval.
Ja, gospod.
V redu, gospodična Gabler, pridite.
Desetnik.
Pridite.
Ja, gospod?
Vstopite.
Poglejte.
Izvolite.
Pijte.
Ste občutljiv mladenič.
Nori ste.
Nasprotno, popolnoma se zavedam mojih dejanj.
Sprostite se, pomirite se, pripravite se na dolžnost.
Pripravite se za aretacijo umora!
Boste tudi mene ubili?
Upam, da mi ne bo potrebno.
Danes, sem vas vprašal, kdo je bolj pomemben, general ali desetnik
in ste odgovorili, "general." Seveda, strinjal sem se z vami.
Ko mora general biti obešen za umazani, krvavi umor...
Takrat more desetnik zavzeti njegovo mesto.
Lahko dokažem... -Kaj?
Kaj lahko dokažete, desetnik?
Da ste jo pobrali v nočnem klubu? Ker jaz je nisem.
Zakaj bi kdo mislil, da sem jo jaz ubil?
Ker so vaši prstni odtisi na kozarcu. In moji niso.
Ker je bila vaša ploščica v njeni sobi.
Ker moje ne bo.
Že od samega začetka ste vse to načrtovali.
Nič ne boste dokazali, desetnik.
Izginili boste.
Do jutra bom tiho,
ko pa vas ne bo na dolžnost,
takrat pa boste na listi dezerterjev. -In če se ne strinjam?
Vas bom ubil.
Potem bom povedal policiji, da ste ukradli avto
potem sem vam sledil, kjer ste ubili to dekle.
Mislite, da vam bo kdo verjel?
Seveda. General sem.
Seveda sem predvidel, da bo takšen umor pritegnil nekaj pozornosti,
brez potrebe v mojem pogledu. Navsezadnje, kdo je bila?
Cipa.
Na koncu svojega življenja je služila nekemu namenu.
Skupaj sva preživela dva zanimiva, lepa dneva.
Ne želim vam raztreliti roke in glavo na dele.
Odidite, Hartmann, kar se, da mogoče.
Skrijte se pod zemljo.
Tu imate denar in lahko vzamete avto.
Ste že v civilu. In imate še celo noč pred vami.
Odidite hitro. Zapusti Pariz.
Preživite.
Zakaj?
Moram imeti razlog?
Se zgodi, to je vse.
Ne dvomim,
da je mnogo razlogov, ampak bila je vojna...
Je vaša izkušnja smrti res tako omejena?
Naše čase smo priča milijonom smrti, ki so hujše od njene.
To je naravni proces, ki ga ne moremo kontrolirati.
Zdaj pa odidite ali pa vas ubijem.
Ste tako nori, da mislite, da vam bo uspelo?
Mi je že.
Vaše življenje je ogroženo.
Izginite!
Lzginite!
Ja? Ja.
Kdo želi govoriti z njo? -Daj mi telefon, mati,
Oprostite. Če mi ne poveste imen, ne morete govoriti z mojo hčerko.
Ne bi smela tega storiti, mati.
Očitno samo eden tvojih znancev iz nočnega kluba.
Morala bi mi pustiti govoriti z njim!
Če je kavalir bo zjutraj znova poklical.
V kar dvomim, predobro te poznam.
Postala si divjak!
Kaj pa? Tvoj hči sem.
Toliko slabše za mene.
Vsaj živo se ponovno počutim.
Kahlenberge. -Ja.
Odšel bom za cel dan. -Kam pa?
Na podeželje. Barbizon. Obljubil sem Eleanore. Občudujem ta kraj.
Prečudovite restavracije imajo. Morali bi kdaj poskusiti.
Do večera me ne bo nazaj. -Do takrat bo že vsega konec.
Tako ali tako.
Ne bodite tako depresivni.
Kakorkoli...
Vaja se je že začela?
Ja.
Zdaj bi moral naš človek že prispeti k tretji točki
pri Rastenburg. Nosi kovček z dvema kilogramoma
dinamita in avtomatično sprožilno napravo.
Okoli 1:00 ure, se bo Hitler dobil z generali
in z našim človekom.
Betonske stene bunkerja bodo še okrepile eksplozijo.
Noben v bunkerju ne bo preživel.
Von Stauffenberg.
Ste prišli na sestanek? -Ja, gospod. Pravkar sem prispel iz Berlina.
Hotel sem sporočiti, ampak...
Majhna sprememba načrta. Sestanek bo v koči ob 12:30.
Dobro. -Za mano.
Berlin, ti srečnež. Tu je kot v samostanu.
Popolen pekel.
Tam.
Tu.
Bila je najdena v spalnici.
"Hartmann, Kurt. Desetnik."
Ne verjamem. Preveč je očitno, prepričljivo.
Še kaj? -Našli smo prstne odtise...
tako na kozarcu kot na kljuki.
Preverjamo jih. -Kdo je bila dekle?
Monique Demours, profesionalna prostitutka.
Odšla je iz lokala Le Paradis okoli 11:30
z mladim Nemcem v civilnih oblačilih.
Mrtva je vsaj že od polnoči...
Četa B.
Štab sedmega korpusa.
Tam poveljuje general Gabler. Poklical vas bom kasneje, inšpektor.
Polkovnik. -Ja?
Ne hodite tja. Vsaj ne danes.
Za ujeti morilca je vsak dan dober dan.
Tudi sodni dan? -Posebno sodni dan.
Naš strateški umik iz Saint-Lo nam je omogočil, moj firer,
da zabijemo klin na sovražnikovo fronto, prav tu,
v bližini Mortena.
Če nam uspe... -V redu je, hvala.
Bomo v položaju, da se lahko prebijemo skozi Avranš
in prestrežemo tretjo ameriško vojsko od njihove prve
in od Britancev.
Naši dve elitni tankovski diviziji,
12. SS tankovska divizija,
in 21. tankovska divizija,
tako kot 346. pehotna divizija se premikajo proti zahodu,
da bi okrepile naš položaj tu.
Po vaših ukazih, moj firer, bo 5. padalska divizija...
Pričakujem klic iz Berlina, nujno je. Takoj bom nazaj.
Po sporočilu, ki smo ga pravkar prejeli iz vzhodne fronte
so se morale naše čete povleči z svojih položajev.
Sovražnik napada celotno fronto
med Lublinom in Brest-Litovskim.
Na jugu je še, 3. Romunska vojska,
ki se bori z sovražnikom 90. pehotne divizje.
Takoj, ko bom kaj izvedel, vas bom poklical.
Seveda bom.
Kaj? Je...
12:42.
Malo zgodaj je.
V redu.
General, prejšno noč, se je zgodil še en umor.
Vi in vaši neumni umori.
Ne razumete, da so bolj pomembne stvari
na svetu od umorov cip? -Seveda, gospod,
ampak eden od vaših mož, desetnik Hartmann je pogrešan.
Veste kaj o njem?
Ja? Ja, gospod.
Ne, ničesar nisem slišal, gospod.
Seveda. Takoj ko kaj izvem, vas bom poklical.
Hvala, gospod.
Kratek bom, gospod, Desetnik Hartmann...
Je pogrešan. -Vem.
Ni bil zaprisežen vojak. Mislim, da je dezertiral.
Koliko je ura?
12:42, gospod. 12:42.
Ja.
Sovražnik pritiska z močnimi silami zahodno od...
Polkovnik von Stauffenberg je naslednji. -Takoj bo nazaj.
Nihče ne bi mogel tega preživeti. Gremo nazaj v Berlin. Hitro!
Rastenburg kliče Berlin. Rastenburg kliče Berlin.
Nisem ga videl odkar sem ga dodelil generalu Tanzu pred dvema dnevoma.
Je bil prejšnjo noč z generalom Tanzom? -Seveda je bil.
Pravzaprav je Tanz prijavil njegovo dezerterstvo.
General Tanz.
Kahlenberge! -Valkira. Ponavljam, Valkira.
Pravkar sem prejel sporočilo.
Valkira. Moj bog.
Uradno je, Hitler je mrtev. Nova vlada je v Berlinu.
Nadaljevali bomo po načrtu.
Vi, polkovnik, boste začeli z razorožitvijo Nibelungove divizije.
Ja, gospod. -Lahko bi prišlo do odpora.
Pripravljeni smo.
Divizijske vojašnice morajo biti zapečatene do 14. ure.
Ja, gospod.
Vi, major, boste prekinili komunikacije med štabi
in zunanjemu svetu. -Ja, gospod.
Točno ob 1430 uri, boste aretirali generala Tanza.
Tu je nalog za njegovo aretacijo, podpisan od vojnega ministra.
Obtožba je izdaja. -Ja, gospod.
Bodite previdni, general Tanz je... -Vem kaj je, general.
Srečno.
Štab v Niebelugu, divizija pri Kormetu.
Ja, gospod. -Pohitite.
Ja, gospod.
Mueller, dajte mi polkovnika Hinkela na radio.
Tretji in četrti bataljon se mora premakniti v Kormet.
Dobili se bomo ob 1345 uri. -Ja, gospod.
Pridite.
Pomembno obvestilo za vse člane obrambnih sil.
Vojni minister Francije je potrdil smrt firerja v Rastenburu.
SS oficirje so pridržali zaradi državne varnosti.
Stojte!
Polkovnik Grau bi rad videl generala Tanza. Nujno.
Vaši dokumenti, gospod.
Hvala, polkovnik. Heil Hitler.
Stojte!
Vaše dokumente, prosim.
Hvala, gospod. Kar naprej.
Ponavljamo sporočilo vojnega ministra Francije.
Adolf Hitler je mrtev. Člani njegovega osebja so aretirani.
Nova vlada v Berlinu bo kmalu to potrdila.
Medtem, ko bomo vsi iz tretjega sektorja nadaljevali po načrtu.
Halo. Halo, operater?
Operater!
Narednik, kaj se je zgodilo z linijo?
Linija je bila pretrgana.
Kaj? -Sandauer!
Gospod? Kje je moj klic za Berlin?
Linija je bila prekinjena, gospod, tako pravi polkovnik.
Potem uporabite radio. Prinesite ga v mojo pisarno.
Ja, gospod. Narednik, dajte mi Berlin na radio in me zvežite z generalovo pisarno.
General Tanz. -Ja.
V Varšavi, dve leti nazaj,
sem vas hotel vprašati glede umora Marije Kupicke, se spomnite?
Kdo je prerezal telefonske žice?
Nova vlada je v Berlinu in boste aretirani.
čez natančno 15 minut zaradi izdaje.
Ampak jaz sem tukaj, da bi vas aretiral zaradi umora.
Sandauer! -Gospod?
Lmate linijo z Berlinom? -Ne še, gospod.
Prejšnjo noč...
Prejšno noč, kot veste, se je zgodil še en umor.
V Rue Leandre. Bil je enak umoru iz Varšave.
Desetnik Hartmann, vaš voznik...
To je Berlin. Oddajamo vam zelo pomembno sporočilo
z firerjevega štaba v Rastenburgu.
Danes ob 1240 uri, se je zgodil atentat nad firerjem.
Atentatorji so pokvarjeni izdajalci! Firer je živ!
Napadalčeva bomba ga je komaj malo oplazila.
Kakorkoli, ranila pa je nekaj firirjevega osebja.
Krog zarote je... -Sandauer!
Gospod? -Preklopite prenos
na zvočnike na dvorišču. -Ja, gospod!
...in predvsem, nič skupnega z Nemci.
Polkovnik,
kdo od naju je izdajalec?
Ne zanima me izdaja, general.
Zanima me umor.
Danes je nekdo poskušal ubiti firerja.
Ta trenutek bi vas moralo to skrbeti.
Kje ste bili prejšnjo noč, med 11. in 2. uro zjutraj?
Prišel me je aretirat zaradi izdaje.
Narednik!
Ja, gospod? -Odstranite ga.
Vse bojne enote morajo takoj oditi v štab
vojnega ministra Francije. -Ja, gospod.
Aretirajte celotno osebje štaba.
Ja, general.
Jaz osebno bom aretiral ministra.
Zaradi izdaje.
Dobro jutro. Sem prosim. Sem.
General Kahlenberge?
Ja? -Sem inšpektor Morand
iz Interpola.
Kako ste? -Grem lahko z vami, prosim?
Pariz sem zapustil 20-ga julija,
nekoliko naglo, kot si lahko predstavljate
in se predal Američanom. Portir.
In general Gabler?
General Gabler je preživel, kot vedno. Dva kovčka, oba siva.
Pan Amerika? Čez okoli pet minut.
Kot kaže sem zapravil več časa za prtljago kot za potovanje.
To leto sem že dolgo na poti. -Od 12-ga maja, če smo natančni.
Ja. General, jutro...
Če lahko imam zdaj raje civilni naziv.
To jutro 20-ga julija, 1944 je prišel k vam polkovnik Grau.
Polkovnik Grau?
Ja! Spomnim se!
Neverjetno. Glede umorov, mar ne?
Nikoli ne bom pozabil, ko je razpadal celotni svet
je bil tam polkovnik Grau, besen kot ris, ko je poskušal rešiti svoje male umore.
Polkovnik Grau je bil moj prijatelj. Ko sem bil v Francoskem odporu
mi je bil v pomoč.
In zdaj želite rešiti umore namesto njega.
Dobro opažate. -Ni že malo prepozno?
Polkovnik Grau je menil "za ujeti morilca je vsak dan dober dan."
Nazadnje, ko sem ga videl je bil namenjen v vaš štab.
Tako je. Iskal je enega od mojih mož.
Desetnika Hartmann. -Potem se spomnite primera?
Ja, čisto. Desetnik Hartmann je izginil 20-ga.
Bil je dodeljen generalu Tanzu za 2 dni kot voznik, in medtem...
Voznik generala Tanza? -Ja.
Prtljaga je tu. -Hvala, general.
Oprostite, gospod Kahlenberge. Najlepša hvala.
"Schussnigg, Willi, 48, malar, rojen v Hamburgu.
Obtožen štirih ločenih spolnih prekrškov, ki vključujejo prostitutke.
Na pogojni od januarja 1965."
Kje ste bili v noči 12-ga maja? -Tukaj, gospod, v Hamburgu.
Sliko!
Sliko.
Ste poznali to dekle?
Rekel sem, če ste poznali to dekle?
Ja, gospod. To je Erika Mueller.
Veste kje je zdaj?
Mrtva je, gospod.
Prebral sem v časopisu. Prejšnji teden.
Kako je umrla?
Rekli so... V časopisu je pisalo, da so jo našli v hotelski sobi...
razsekano na kose. -Umorjena je bila.
Od človeka, ki jo je pobral v baru pri Modri Luki.
Ste bili to noč v Modri Luki?
Ne, gospod. Nisem bil. Bili ste! Videla sem vas!
Govorili ste z njo. Pri pultu ste govorili z Eriko!
Kajne? -Tudi jaz sem ga videla!
To je laž!
Nikoli nisem govoril z njo! -Ste govorili z njo, ja ali ne?
Mogoče, gospod.
Ponudil sem ji pijačo, ampak to je tudi vse.
Veste, govorim z vsemi.
On je ta s katero je odšel! Ubil jo je! On je ta!
Nisem odšel z njo! Nisem je ubil!
Nisem! Nisem! Nisem!
V redu. Kdaj ste...?
Oprostite, inšpektor Hauser, moram govoriti z vami. Nujno je.
Nadaljujte z zasliševanjem. -Ja, gospod.
Kdaj ste odšli iz bara?
Ne vem. Med deseto in enajsto.
Dekleta so prepričana, da je odšel z Eriko Mueller.
Lahko je odšel z njo, ampak jo ni ubil.
Še vedno verjamete, da je človek, ki je ubil Eriko isti
ki je ubil dekle v Parizu pred 20. leti?
In tudi tisto v Varšavi.
Morilčev slog je očiten.
Položaj trupla, način uboja.
Kdo je bil Hamburgu pred nekaj dnevi,
ki je bil tudi v Parizu pred 22. leti
in v Varšavi 1942?
Mogoče...
Mogoče desetnik Hartmann? -Ki ne obstaja več.
Ali... General Tanz, mogoče?
General Tanz? Ali ni v zaporu? Vojni zločinec je.
Po mojih informacijah je bil v zaporu do lanskega marca,
ko je bil izpuščen. Lahko to preverite?
In če je šel po starih stopinjah?
Seveda razumete, da je to strogo zaupno.
Seveda. -Zdaj...
Zdaj morava najti desetnika Hartmann.
Če je seveda še živ. On je ključ do resnice.
Kako ga boste našli? Saj veste, da smo že vse poskusili.
Njegovi starši so mrtvi.
Videli ste njegovega bratranca Otta, ki ne želi govoriti o njem.
Kdo bi še lahko bil? Kdo bi še vedel kje je?
Inšpektor Morand?
Kaj lahko naredim za vas?
Oprostite, gospa. Rad bi videl vašo hčerko.
Mojo hčer? Ampak zakaj jo želite videti?
Da bi ji zastavil nekaj vprašanj glede nekoga.
Verjamem, da ga je spoznala v Parizu med vojno.
Eleanore.
Oprostite mi. -Glavni inšpektor Morand iz Pariza.
Moj mož.
Vedno mi je v veselje spoznati nekoga od francoskih zaveznikov.
Hvala. -Želi govoriti z Ulriko.
Ujeli ste me med delom. Pišem memoarje.
Morajo biti zelo zanimivi. General, če... -Prijazni ste.
Ampak, vedno sem čutil, da tudi v vojni, gospodje,
kljub temu, da so si bili nasproti, so imeli še vedno veliko skupnega.
Naša nesreča je bila, da Hitler ni bil gospod.
Ja.
Kot kaže ne. Zdaj... Zdaj, general, jaz...
Želi govoriti z Ulriko. -Ja.
Moja hčer živi na podeželju.
Nikoli ne pride na obisk. -Ne, hvala.
Mladina je dandanes tako drugača, mar ne?
Seveda. Ampak kje...? -Ne kot mi.
Naša generacija je verjela v srečo, ali ne? -Ja, ja. Sreča.
Želim si, da bi vam lahko pomagala... ampak kako le?
Ni je tukaj.
Lepo vas je bilo spoznati. Nasvidenje, inšpektor.
Pospremil vas bom.
Zdaj, pišem o julijski zaroti proti Hitlerju.
Zelo težko rečem kaj se je v resnici zgodilo.
Hilda!
Zadnje čase je nekaj trenj, da bi ga oprostili krivde,
kar pomeni, da moram biti previden.
Ne želimo si odpreti starih ran?
Seveda ne.
Sploh zdaj, ker je tako veliko vojnih zločincev na svobodi.
Kot na primer general Tanz?
Točno.
20 let zapora je malo pretirano za vojaka, ki je samo ubogal ukaze,
kot vsi mi, ampak politično, je bil nagnjen k pretiravanju.
Če veste kaj mislim. -Vem.
Na srečo, živi v miru.
Nasprotno. Naslednji teden bo 25. obletnica Nibelungove divizije.
Tanz bo prišel iz pokoja, kjer bo častni gost in govorec.
Tako kot naša vlada, tudi jaz na to gledam negativno.
Sem, prosim.
Morda ste opazili, hčer in žena se ne razumeta.
Pravzaprav se od vojne še nista pogovarjale.
Žalostno.
Tudi jaz jo vidim enkrat ali dvakrat na leto.
In še to zelo na hitro. Živi na kmetiji, blizu Minhna.
Dobila sva se ne želežniški postaji z njenim otrokom.
Samo tako lahko vidim mojega vnuka.
Je vaša hčer poročena? -Ja.
S kmetom po imenu Luckner.
Po vojni nikoli več ni bila enaka, ubogo dekle.
Nekaj se ji je zgodilo, ne vem kaj.
Težko je pomagati otrokom?
Še posebno, če žena...
Nemogoče je bilo po Parizu.
Kakorkoli, samo tako jo vidim. Ampak zakaj jo vi želite videti?
Pred leti je v Parizu poznala mladega fanta.
Sem vam že rekla, Hartmanna nisem videla že od vojne.
Gospodična Luckner, edini ste, ki nam lahko kaj poveste.
Ne vem, če je Hartmann še živ, ampak, če je,
za njegovo dobro in za vse ostale, vas prosim, da mi pomagate.
Oprostite, ne vem kje je.
Škoda. Sploh za Hartmanna.
Nasvidenje, gospodična.
Gospod Morand! Počakajte.
Lepo vas je videti, general. Za mano, prosim.
Tišina, prosim, tišina.
Lepo je, da se ponovno veselimo generala Tanza.
Zopet svobodnega!
In kot veste, je naš vojni poveljnik
ponovno z nami... Ob te čudoviti priložnosti!
Naj vas pozdravim ob čudoviti obletnici.
Prava priložnost, da se spomnimo neverjetnih let,
ko smo bili mladi in smo imeli razlog za življenje!
In, če je bilo potrebno bi za to dali življenje!
Preden nadaljujemo,
sem prepričan, da se vsi spomnite koračnice.
Oprostite, gospod.
V noči 12-ga maja je nekdo odšel iz bara Modre Luke
v Hamburg z Eriko Mueller, prostitutko.
Ob 11:45, jo je odpeljal v St. Pauli hotel, kjer jo je umoril.
Predstavite se.
Inšpektor Hauser, Hamburgška policija.
Medtem, ko je glavni inšpektor Morand iz Interpola.
V noči 12-ga december 1942 v Varšavi,
je isti moški umoril še eno prostitutko, Mario Kupiecko.
Prvi je primer reševal polkovnik Grau.
Vam je ime znano?
Neverjeten človek.
Hrepenel je po absolutni pravici.
Ne morem se strinjati z vami.
Bil je izdajalec. -Ste ga zato ustrelili?
Zapravljate moj čas. -V noči 19-ga julija, 1944 v Parizu
je bil udeležen v preiskavi umora prostitutke.
V Rue Leandre. -Kaj ima to vse z mano?
Varšava, Pariz, Hamburg.
V vseh treh mestih ste bili. Moram še kaj povedati?
Ne, dovolj ste povedali.
To so teorije in teorije niso dokazi.
Strinjam se z vami.
To kar sem povedal ni možno dokazati.
Točno. -Razen, da je bila v Parizu
priča. Pripeljite Lucknerja!
Luckner!
Morali bi me ubiti, general.
Ta človek bo pričal na sodišču. Na javnem sodišči.
Mislim, da veste kaj to pomeni, Tanz.
Mislim, da bodo še vaši najbolj predani privrženci šokirani.
Dajte mi pištolo.
Pred petindvajsetimi leti je nastala naša divizija,
da bi kot Thorovo kladivo, udarila po sovražniku rajha.
In najmlajši nemški generali so bili izbrani, da bi nas vodili.
Prevod: Janja Kocijan